![]() Curtis Mayfield, 1972. ![]() | |
Biografia | |
---|---|
Naixement | (en) Curtis Lee Mayfield ![]() 3 juny 1942 ![]() Chicago (Illinois) ![]() |
Mort | 26 desembre 1999 ![]() Roswell (Geòrgia) ![]() |
Causa de mort | diabetis mellitus ![]() |
Grup ètnic | Afroamericans ![]() |
Formació | Wells Community Academy High School (en) ![]() ![]() |
Activitat | |
Ocupació | guitarrista, compositor de cançons, compositor, productor discogràfic, pianista, cantant, cantautor, saxofonista ![]() |
Activitat | 1956 ![]() |
Membre de | |
Gènere | Soul i funk ![]() |
Veu | Contratenor ![]() |
Instrument | cant, guitarra, baix elèctric, piano, saxòfon |
Segell discogràfic | Charly Records Curtom Records (en) ![]() ![]() |
Premis
| |
Lloc web | CurtisMayfield.com ![]() |
![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() |
Curtis Lee Mayfield (Chicago, 3 de juny de 1942 - 26 de desembre de 1999) va ser un cantant, compositor i guitarrista de soul i funk.
El llegat de composicions, enregistraments i interpretacions de Mayfield és enorme. Com a veu principal de la formació The Impressions, va fer algunes dels més importants enregistraments del soul vocal dels 60.
Va emprendre la seva carrera en solitari a la dècada dels 70, inspirat en el funk i afegint trets urbans a la música soul, sent un dels màxims exponents d'estils com el blaxploitation, el chicago soul, el uptown soul i el soul psicodèlic.
Mayfield escrivia la majoria del seu material, quan això no era habitual entre els cantants soul. Va ser un dels primers músics que es va involucrar en el moviment de l'orgull de la cultura afroamericana, mitjançant les seves lletres, de la mateixa forma que ho feien Aretha Franklin o Nina Simone. Com a productor i compositor va ser un dels grans creadors del Chicago soul, treballant per i amb artistes del gènere com Gene Chandler, Jerry Butler, Major Lance i Billy Butler.
Com a guitarrista, mostra certes influències de la música negra més llatina, cosa que també va deixar entreveure a vegades dins de The Impressions en els anys 60. Durant la dècada posterior va millorar el seu treball com a guitarrista i productor afegint certes essències del funk i el rock psicodèlic.
Mayfield mai va estar disposat a sumar-se al corrent pop d'apropar-se a grans masses com feien, especialment, les estrelles de Motown.
L'any 2004 la revista Rolling Stone el va col·locar en el lloc 98 de la seva llista dels 100 millors artistes de la història.[1]